EN NETFLIX-SERIE
-Ingen grunn til å bygge et sånt bygg. -Har du blitt kalt arrogant noen gang?
Vet ikke hva det betyr, men planene er bisarre.
Det er alt. Bare følg plantegningen.
Jeg sa at jeg ikke forstår planene. Jeg forstår ikke deg.
HOTELL OBSIDIAN
Når jobben er gjort.
-Alle skal dø? -Alle skal dø.
Straks tilbake.
Alle er døde.
Så hvorfor er vi fortsatt her, mens selve universet trekkes ned i dass?
-Kanskje vi trekkes ned sist. -Snakka ikke til deg.
Har noen sett Klaus?
-Eller pappa? -De kommer.
Virkelig? Står de i trafikkork?
Hør her, folkens. Vi lever fordi vi er unike, OK?
Vi er de eneste som kan redde universet.
-Spørsmål? -Ja.
-Prøvde vi ikke på det, og feilet stygt? -Ja, fordi planen hans var teit.
-Jeg har en bedre. -Selvfølgelig.
Vi tar den store hardrunk-partikkelakselleratoren.
Dere bruker litt vitenskap, og…
Kugelblitz sendes til det ytre rom.
Dere trodde ikke jeg visste om den? Den er i Sveits.
Den heter Hadron. Ikke Hardrunk, din idiot!
Hei! Han prøver iallfall, din lille dritt. Hva har du bidratt med?
-Han sprengte halve familien. -Vil du snakke om familieproblemer?
Det som skulle ha sprengtes, er ansiktet ditt!
Skulle ønske jeg hadde en kake å slå deg i fjeset med!
-Hva snakker du om? Hold kjeft! -Kutt ut, fordi…
Hei! Er dere ferdige?
Universet forsvinner utenfor.
Dere må gjerne fortsette å ommøblere på dekk på Titanic
hvis det føles bedre.
Men vi er fortsatt for sent ute.
-Gi deg, Fem. -Det er over, Luther. Vi mislyktes.
-Gi deg. Det kan ikke være over. -Vi må finne ut av dette, Fem.
OK. Hva med å ta et skritt tilbake? Se på helheten her.
De fleste av oss har brukt de siste 28 dagene til å forhindre jordas undergang.
Hva har vi egentlig oppnådd?
Vi har fått noen venner underveis, da.
Feil! Vet du hva vi har gjort?
Ingenting. Vi gjorde ting verre hver eneste gang.
Enig.
Da jeg besøkte Kommisjonen snakket jeg med den 100 år gamle utgaven av meg selv.
Mine siste ord var: "Ikke redd verden."
"Ikke redd verden"?
"Ikke redd verden."
-Det er det dummeste jeg har hørt. -Er det? Det vi gjør, funker ikke.
Vi redder verden for én dag, klapper oss på ryggen og så går alt til helvete igjen.
-Kanskje vi er problemet. -Å ja. Vi, ja.
Vent.
Din store plan er altså å ikke ha noen plan?
Nettopp. En samvittighetsprotest. Hvorfor ikke? Vi har prøvd alt annet.
Kanskje dette er akkurat det som universet trenger.
La oss omfavne apokalypsen og se hva den andre siden har.
Hva om det ikke er noe der?
Da har det vært hyggelig å kjenne dere.
Har dere noe på livslista, foreslår jeg at dere gjør det nå.
Med den veldig lykkelige slutten,
så har vi…
-For helvete, da. -OK.
Vi har en liten kunngjøring.
-Vi er forlovet! -Drep meg, Jesus.
Idioter.
Nå?
Ja. Hør her. Vi forstår at dette ikke er det beste tidspunktet.
Men det er åpenbart nå eller aldri. Ikke sant, Fem?
Ikke dra meg inn i dette.
Uansett hvor lang tid vi har igjen, så vil vi tilbringe den med dere.
Derfor blir vi kjempeglad
om dere møter oss i banketthallen klokka 18.
Vi skal feire kjærligheten
og offisiell forening av det som er igjen av våre to flotte familier.
Antrekk: pent, men kreativt.
Mr. Rodo.
Velkommen tilbake, sir Reginald. Det er ganske lenge siden.
-Kjenner dere hverandre? -Selvfølgelig. Jeg eier hotellet.
-Hvor er barna? -De er oppe.
-Gjør klar suiten min. -Det skal bli.
-Kom, gutten min. -Sa du at du eide hotellet?
Ingen tid til å diskutere eiendomsinvestering.
-Vi må smi mens jernet er varmt. -Tar det senere.
-Fatter'n, vi kan ikke gå inn dit sånn. -Hva snakker du om?
Prøv å ikke overdrive med å være… deg. OK?
Bare følg meg, Klaus.
Jøss!
Og alt dette gjorde du egenhendig?
Luther hjalp til. Vi var oppe i hele natt.
Fantastisk.
-Pappa? -Klaus?
-Hei. -Takk og lov.
Kom hit, barn. Fort!
-Hvor i helvete var du? -Reg og jeg.
Vi vikla oss inn i en far-og-sønn-greie, en biltur, nå som jorda går under.
-Tilbringer dere tid sammen? -Ja, vi lo, gråt og lekte i trafikken.
For å gjøre en lang historie kort er jeg udødelig nå.
-Vent. Hva sa du at du var? -Klaus. Har du sniffa badesalt igjen?
Men hvorfor sitter dere og leker med krukker?
-Det er invitasjoner. -Ingen leker.
Luther og jeg gifter oss.
Rom og tid kollapser, men dere planlegger bryllup?
Ja. Og greia er
at vi har begrenset med plass.
Vi har bare plass til et visst antall kuverter, så… du vet.
Oppdro jeg dere sånn? Å leke mens det brenner på dass?
Husk hva vi snakket om.
-Husk å puste. -Dette går bra.
-Har du tatt pillene dine? -Nei, faktisk ikke.
Jeg har aldri hatt det bedre. Dere trodde at dere kunne dope meg og gjøre meg treig,
ta over forretningene mine og sløse bort formuen.
Klaus var snill nok til å avvenne meg den fæle giften.
Og nå som tåka letter,
ser jeg hvor usle dere er klarere enn noen gang.
Fikk du ham av medisinen? Hva tenkte du på?
Han er den eneste som tenker. Dere kan alle lære litt av den imponerende mannen.
Jorda går virkelig under. Herregud.
Dere må trene sporenstreks. Tiden er knapp, og vi har et oppdrag å fullføre.
-Jeg er klar. Kjør på. -La meg gjette.
-Prosjekt Glemsel? -Hvordan vet du om det?
Jeg fikk høre alt fra Pogo.
Der har vi et navn jeg ikke har hørt på en stund.
Han bekreftet det vi alltid har mistenkt om deg.
Og det er?
At du er en sadistisk gærning
som planlegger å ofre livene våre i nok et meningsløst oppdrag.
Du stoler på en sur sjimpanse framfor din egen far?
Hver jævla dag.
Ingen vil ha deg her, pappa.
-Du bør dra. -Du snakker ikke for oss alle, sværing.
Bare bli med ham.
Jeg skjønner. Det er sånn det har blitt.
Opprør.
Det var vel ikke det vi ville ha opp da vi kjørte hit?
Alle må bare roe seg ned. Dere er åpenbart på en annen chakra-frekvens.
Vi tar en deilig kopp te i suiten, pappa.
-Slipp armen min. -Luther og Sloane. Herregud. Så flott.
Dere er nydelige. Fantastiske. Send meg ønskelista!
Du… Viktor. Jeg har et spørsmål.
Det er vel heller en forespørsel.
Det er helt i siste liten, og… Alt er det, men jeg…
Hva er det?
Vil du være forloveren min?
Du må ikke gjøre mye. Stå ved siden av meg og se til at jeg ikke oppfører meg teit.
Det vil jeg veldig gjerne.
OK. Flott.
Vi har ganske dårlig tid her.
Utdrikningslaget er om 15 minutter. Alle er ikke invitert…
-Hva sa du? -Så…
Ingenting, mann. Ingenting.
OK.
-Spiller du fortsatt kostbar? -Hysj.
-Jeg har idémyldring. -Lukter sånn. Åpne et vindu.
-Jeg må tenke gjennom mye. -Hva da?
Hvordan alt ender.
OK. Vi venter da alle på det store gjennombruddet.
Men guttene venter før bryllupet.
-Jeg drar ikke. -Å jo, da. Du er min partner. Kle på deg!
Drar ikke i et teit bryllup når jorda går under og jeg skal redde den.
Den menneskelige Rubiks kube klikka. Hva foreslår du?
Vi må kunne ta noen. Hva gjør du?
-Du skal dra. -Du må ta vare på babyen.
Tror du ikke jeg vet det? Jeg utvikler den…
-Hvorfor kjemper du ikke hardere? -Ikke alt er verdt å kjempe for.
Vi kan dø nå.
Det er verdt det, hvis jeg får tilbringe tiden med deg og babyen.
Hva skjedde med "ensom ulv, som ikke trenger noen"?
Han møtte ei sprø dame. Han ombestemte seg.
Jeg elsker deg, Diego, men jeg drar ikke på et fortapt oppdrag
med en uflidd bror og en senil far.
-Hør her… -Nei.
Du kan bruke kvelden på å bekjempe apokalypsen eller være med meg.
Ikke gjør det.
Du får ikke begge deler.
Lila.
Jeg velger deg.
Jeg har feilberegnet hvor mye disse barna misliker meg.
Ja. Hater deg og forakter deg.
-De blir virkelig frastøtt av deg. -Det holder.
Vi snakker om sensitive sjeler her.
De er alt ødelagt og trenger ikke din irettesettelse.
De forbedrer aldri evnene om de ikke forstår
hvor utrolig inkompetente og skuffende de er.
-Det fins noe… -Kan jeg snakke med deg?
-Det passer dårlig. -Det tar bare…
Ikke nå! Hva sa du?
Du fanger flere bier med honning.
Skjønner du hva jeg sier? Vi prøver å få oss venner.
Venner med egne barn? Det er for hippier og folk med lav selvtillit.
Alt jeg sier er at du kan prøve litt godsnakk før du blir helt Stalin?
Hei! Hvordan går det? Å, herregud.
Jeg elsker den kombinasjonen med slips og nålestripet trøye.
Hvor kjøpte du den? Tenk, for et apokalyptisk vær. Sånne ting.
Kom. Kom hit.
Sett deg. Ta noe å drikke.
Jeg vil at du
skal si noe hyggelig til meg. Jeg utfordrer deg.
Kjør på.
Du har en velproporsjonert panne.
Det sier meg at du er omtenksom, men lett å begeistre.
Flott! Du må jobbe litt med det, men du vet.
De kjenner deg ikke som jeg gjør.
De trenger bare litt tid til å bli vant til denne versjonen av deg.
-Dessverre har vi lite tid. -Bra at vi skal i bryllup i kveld, da.
Skal vi? Hvorfor? Ingen vil ha meg der.
Gi deg. Du må fortjene å være der. Vær en far, ikke en sjef. Far, ikke sjef.
Og stol på meg. Viser du din støtte til Luther, så holder det i massevis.
Kom igjen, Luther.
Nå og da går jeg i tusen knas
Og jeg trenger deg nå i kveld
Trenger deg faen meg mer enn noen gang…
Er ikke stemmen engleaktig? Treff de høye tonene, nå.
Syng ut, vennen.
For alltid…
Tenk at Luther er den første av oss som blir gift.
Tok ham i å gifte seg med actionfiguren min i tredje.
-Nei! -Så ikke for meg utdrikningslaget sånn.
Det er litt dårlig tilgang på strippere og småkaker i verden nå.
Overrasket over at du ikke inviterte kjære far.
Gi deg. Han som er så snill og omtenksom.
Ikke som vår Hargreeves. Snarere tvert imot.
Men jeg trengte en pause fra gamlefar.
Jeg kan ikke si mer
Hjertet ble formørket for fullt
Hvorfor er dere så molefonkne? Dette er en fest.
Godt at vi fikk gå ned med flagget til topps mens vi kan.
Skål for oss.
Det har vært litt av et kjør.
-Skål. -Skål.
Hvem er neste?
Det må være meg, for jeg har endelig bestemt meg.
-Hva blir det, maestro? -En duett, min venn.
Å ja!
Jeg føler meg så spesiell.
-Dette blir bra. -Karaoke er aldri bra. Det er poenget.
Du, jeg har hatt det så flott
Nei, jeg har aldri følt noe sånt før…
Greit!
Det er sant…
Dette kommer jeg til å savne.
Og alt er på grunn av deg…
Ikke jeg. De her suger jo.
-Det var ikke det jeg mente. -Jeg vet det.
Og alt er på grunn av deg…
Jeg kommer også til å savne dem.
Å!
Her blir det stemning.
-Kan du gjøre meg en tjeneste til? -Ja, hva som helst.
Snakk med Allison.
-Gi deg. Jeg kan ikke… -Vær så snill, Viktor.
-Og si hva? Hvorfor drepte du vennen min? -Vil du virkelig sammenlikne drepte?
Jeg vil bare ikke at hun skal være alene når alt går under, ikke sant?
Fem sa det. Står noe på livslista, gjør du det nå.
-Hvorfor må det stå på lista mi? -Fordi hun alltid har vært snill mot deg.
Snillere enn resten av oss.
For vi forstår jo riktig nok At det haster litt
Bare husk…
-Luther. -Å.
Kom igjen.
-Ikke vær blyg, Viktor. Du også, Diego. -Dette vil dere ikke.
OK. Samme kan det være.
-Kom hit, Diego. -Kom igjen! Se livlig ut!
Det kan være kjærlighet
Fordi
Du, jeg har hatt det så flott
Nei, jeg har aldri følt noe sånt før
Jeg sverger
-Ja, jeg sverger -Det er sant
Og alt er på grunn av deg
For du, jeg har hatt det så flott
Og jeg har lett alle steder jeg kunne se
Helt til jeg fant sannheten
Det er altså offisielt.
Ørene mine er ødelagt, og idioten med kniver kan ikke synge.
Diego. Du vet at han heter Diego.
Samme kan det være.
-Prøv å være snill med ham og de andre. -Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Skulle gjerne jobbet med sinnemestringa di nå.
Jeg må gjøre dette. Bryllupet er om én time.
-Fei er død. -Jeg vet det. Det er de andre også.
Er det alt, altså? Skal du bare snu ryggen til Sparrow Academy?
Du hørte hva pappa sa. Vi må trene. Det er noe stort som skal skje.
Skulle ønske du snakket om bryllupet mitt.
OK.
Sloane. Hør på meg…
Nei. Du må høre på meg.
Beklager at de ikke inviterte deg i utdrikningslaget.
-Det bryr jeg meg ikke om. -Jo, det gjør du.
Du bryr deg mer om utdrikningslaget enn om Fei eller de andre.
-Eller å redde verden. -Det…
-Det er sprøtt. -Er det det?
Du og jeg har aldri vært alene.
Det har alltid vært alle sju. Nå er det bare deg.
Gratulerer, Ben. Du er endelig Nummer Én… av én.
-Jeg er en Sparrow. Det er du også. -Ikke nå lenger.
-Hva er så jævla spesielt med dem? -De er en ekte familie.
De fins ikke bare for å selge actionfigurer og nett.
-Vi var mer enn det. -Var vi det?
Hvorfor er det så viktig for deg å være Sparrow?
Fordi jeg ikke har noe annet.
-Er dette stedet stort nok? -Håper det er fri bar.
Kom igjen. Det er for Luther. Opp med haka.
Vanligvis er stumpen min fin.
Du gikk for altfor stor dress. Originalt.
-Det er ikke paparazzoer her, OK? -Hva? Pokker.
Hør på meg, dere to. Dette er min dag, OK?
Hvis dere to kan komme overens i noen timer, så er det min bryllupsgave.
Han begynte, så…
-Det var du som startet. -Jeg?
Min dag! To timer. Tror dere at dere greier det?
Ja. Greit.
Takk.
La oss få det overstått før jeg dør av kleinhet.
Kjære forsamling,
vi er samlet her i dag for å ha det fint, ikke så lenge,
så la oss ha det gøy.
For det er ikke solskinn hver dag. Kan jeg få et "amen"?
-Amen! -Amen!
Amen.
Luther, tar du denne skreppa av ei reim til kone?
Det gjør jeg.
Sloane, lover du
å elske og ære denne svære, hårete jævelen
i de neste 24 til 48 timene?
Én dag pluss minus.
-Jeg skal prøve. -I så fall…
Beklager.
Jeg erklærer dere gift som faen!
Viva la apokalypse!
Dette er faktisk verre enn selve apokalypsen.
Sånn, ja.
Fem dollar for et bilde. Åtte hvis dere vil ha to.
-Ser du glasuren? -Jeg er imponert.
Jeg lagde hele kaka.
Tre lag. Ja. Har du smakt på lammet?
-Nei. -Det er kjempegodt.
-Er det det? -Ja.
La meg smake ditt, bare med sausen.
-Lammet mitt? -Ja. La meg smake på det.
-Cinco! -Herregud.
-Mi hermano. -Hva vil du?
Hør på meg. Pappa sitter oppe og har en plan for å redde alt.
Hva sier du til å bli med til suiten for en prat?
-Er du Knoll og Tott med ham nå? -Denne faren er annerledes. En skilpadde.
Hard på utsiden,
men søt og rynkete og av og til deilig på innsiden.
-Klaus? -Ja.
Gamle hunder som meg og ham lærer aldri nye triks.
Han har aldri hatt vårt beste i mente.
Min eneste plan for kvelden er å bli så drita som det er mulig å bli.
-Greit. Kos deg. -Det skal jeg.
Klaus. Ikke tenk på å gå bort dit og fylle hodet hans med dårlige ideer.
Moi? Hvordan våger du…
Man kan kanskje ikke drepe deg, men jeg finner en måte å gjøre din tid her
skikkelig full av smerte og lidelse. Er det forstått?
Ja. Greit.
Flott. Smil.
Ha det.
-Jeg tok lammet. -Gjorde du?
-Når kan vi dra herfra? -Etter talene.
Jeg holder nok ikke ut så lenge.
-Og har du sett pappa? -Ta deg noe å drikke, Ben.
Slapp av, for en gangs skyld i det patetiske livet ditt.
-Mazel tov til ekteparet. -Hei, bror.
-Skål! -Angående pappa.
-Nei. -Nei.
-Svaret er nei, Klaus. -Han er en ny mann.
-Han kan ikke endre seg. -Han er forandret.
Han hjalp meg med å overvinne barndomstraumene. Vi lekte sisten.
Lekte du sisten med far?
Ja, vi kaller det "bus-ball", det er vår greie.
-Du kan finne din egen greie med ham. -Kan du slutte? Du er så godtroende.
-Det er jeg ikke. -Jo, det er du.
Verre, faktisk. Din egen far bruker deg.
Vel, hvis du bare kan gi ham en sjanse…
Klaus!
Det går fint, vennen.
-Det er bryllupet vårt. -Du har rett. Unnskyld.
-Ja. -Jeg er lei for det.
OK. Det er bra.
Jeg prøver bare å nyte bryllupet, OK? Det bør du også gjøre.
-Spis laks i aspik. -Høres godt ut.
OK?
Det får være det samme. Jeg prøvde.
-Har du… Dette er mitt lam. -Det er ditt lam.
-Jeg tror ikke at han faktisk hater det. -Vi bør gjøre det senere.
Hva i helvete gjør han her?
Hei.
-Det er greit. -Det er ikke greit.
La oss være siviliserte. For min skyld?
OK.
-Han bør ikke sette seg her. -Hva gjør han her?
-Hvem inviterte ham? -Sett deg.
Jeg får ikke komme på utdrikningslag, og han er her.
-Du kan ikke slappe av, du? -Nå er vi alle her.
Ben?
Rolig.
Spiser han fylte egg med kniv og gaffel?
-Så trist. Det gjør meg trist. -Du presenterer meg.
-Nå. Kom igjen. -Nei, det gjør jeg ikke.
Gå, da!
-Vil du virkelig at jeg… -Ja, kom igjen. Ser jeg bra ut?
Ja, du ser bra ut.
Pappa.
-Lila. -Lila. Sir Reginald Hargreeves.
-Hvilken ære, Mr. Hargreeves. -Hører jeg østkantdialekt?
-Du har et godt øre. -Jeg måtte legge om til noe penere.
La meg gjette. Spitalfields?
-Nært. Whitechapel. -Cat and Custard?
-Ved Fox and Hound. -Beste fish and chips i øst.
Jeg hadde drept for ertestuing nå.
-Hvordan endte du opp med han her? -Vi møttes på psykiatrisk sykehus.
Det tviler jeg ikke på.
Han mangler kanskje et par skruer, men han er fin.
Virkelig.
Hun var da litt av en type. Godt jobbet, gutten min.
-Takk, pappa. -Tidspunktet er forferdelig.
-Hvorfor det? -Du hadde blitt en utmerket far.
Benihana. Ikke slå meg!
Hør her.
Jeg vet at vi ikke har vært bestevenner i denne tidslinja,
men jeg har et oppdrag til deg, altså.
Sjarmerende.
-Ti stykker. -Hva?
-Det er bare ti igjen. -OK.
Fylle-Ben liker åpenbart tall og reker.
Du kunne ikke invitere meg i det teite utdrikningslaget, engang.
Har vi endelig fått pirket av Slemme-Bennys harde godteriskall?
-Hvorfor liker du meg ikke? -Du er et svært rasshøl.
-Du liker den andre Ben. -Vi elsker ham.
-Hvorfor? Hva er spesielt med ham? -Han var en bedreviter. Et hespetre.
Han var en bitte liten, mørk sky på en perfekt solskinnsdag.
-Alt det er ille. -Ja, men alt så bra ut hos ham.
Vet du hva? Jeg er mye bedre enn den andre Ben.
Jeg var Nummer Én. To ganger.
Bryr pappa seg om det? Nei. Han var opptatt med deg, han.
Herregud. Jeg tror kanskje at du prøver litt for hardt. Se deg rundt.
Ingen pusser skoene eller presser buksene.
Vi er et skikkelig sirkus her. Skjønner?
Og vår Ben, min Ben,
han var et skikkelig kaos. Det gjorde det latterlig enkelt å være glad i ham.
-Du… -Det er vanlig at brudens far…
-Er ikke i humør. -Allison…
Jeg skjønner. Det er et bryllup.
Alle er fulle, og nå skal vi ha det koselig.
-Jeg er ikke i humør. -Det er greit.
Du må ikke være i festhumør.
Men kan du høre hva jeg har å si?
Sloane. Siden du var liten jente,
så har jeg alltid visst at du var svært gløgg.
Jeg kjenner ikke Luther så godt, men fra de øyeblikkene vi har delt,
så ser det ut til at du har funnet en tilstrekkelig partner.
-Han kalte Luther "tilstrekkelig". -Det fineste han har sagt til ham.
Lommetørkleet gjør ham mykere.
Jeg anerkjenner at jeg ikke var uten feil som far.
Jeg håper at disse manglene
ses på som små feil på en ellers grønnkledd plen.
Jeg er lei for det. Jeg tok feil. Jeg løy, og…
Jeg misbrukte din tillit.
Men du er
viktigere for meg enn noe annet i verden.
Kan du tilgi meg?
Nei.
-Det kan jeg nok ikke. -Jeg er stolt over å kalle dere mine barn.
Selv dem jeg oppdro som gjengangerutgaver av meg selv.
Jeg håper at vi kan skape noen spesielle minner sammen i kveld
i den korte, dyrebare tiden vi har igjen sammen.
-Tilgir du meg ikke? Jeg tilgir deg. -For hva da?
Nå skal jeg avslutte…
Jeg har ikke gjort noe galt.
Du vet, jeg er… veldig lei av å være rasshølet som må møte deg på midten.
-Lei av å være dust. -Er du dust?
Hele livet ønsket du bare at vi to skulle være nær. Til slutt kom vi dit.
Og så ødela du det.
Ikke jeg.
-Vil du virkelig avslutte sånn? -Slapp av. Jeg sover godt i natt.
Sola står opp over en eng med liljer.
En mor med slør, leppene er skjult.
De sørgende kommer i svartkledde flokker
for å gravlegge det hjertene deres bærer.
Med grunn pust og en tid som er fordunklet
ber jeg om at dere unnslipper dødens myke kyss.
Det gir ingen mening.
Vakkert. Bravo, pappa. Bravo.
-Trodde ikke pappa hadde det i seg. -Greit.
På tide å snu geipene opp ned.
Denne er til alle feststemte her.
Kom inn
Sett deg ned, herr Ensom
Du er for sent ute…
En oppsummering av kvelden.
Ben og Fem er søpledrita.
Herr Tristhet…
Og Viktor og Allison slo nesten ned hverandre.
-Ja. -Ja.
Og pappa leste opp et merkelig rørende dikt om døden.
Men han blir nok på…
Ikke dårlig til å være et bryllup i Hargreeves-familien før jordas undergang.
Jeg trengte ikke noe stort.
Dette var alt jeg trengte.
Jeg kan ikke gi deg et smil, engang…
Det var oss før.
Vi var aldri sånn.
Ekkelt.
Sånn, ja.
Hvem planla at det skulle bli slik?
Ikke ta det ille opp
Men du vet at jeg fortsatt leter
Det er nok bra.
Jeg hadde blitt en elendig mor.
-Det tviler jeg på. -Hei, dere.
Hei. Jeg så det.
Og jeg setter pris på at du prøver.
Å nei!
-Hva? -Nei!
-Hvorfor tar du med Ben hit? -Kom igjen!
-Hør på meg før… -Hør på ham.
Broren dere kjente som Ben, er borte.
Nei, jeg mener ikke vår Ben. Snille-Ben. Denne Ben, mener jeg.
Rasshølet er borte nå.
-Borte. -Hva snakker du om?
Han som står foran dere nå, er en ny og forandret Ben.
Han er én av oss. Han er en del av laget.
-Han er del av familien! -…del av familien!
Som velkomstgave kan vi kaste ham ned fra taket.
-Jeg hjelper til. -Gi dere.
Vet dere hva?
-Han kan bli. -Hvorfor?
Fordi det er bryllupsdagen min. Kom igjen. Han kan bli.
Ja!
Jeg visste det.
-Hei, sværingen. Det var snilt av deg. -Bare hyggelig, altså.
Fy søren.
Vet dere hva? Kvelden i kveld er alt jeg har ønska meg.
Å gifte deg?
Bare at alle samles når det virkelig gjelder.
En stor ekte familie.
Jeg må kaste opp.
Faktisk…
Jeg tror at jeg er sulten. Vi ses. Går i buffeen.
-Går det bra? -Det er Fem. Hva tror du?
-Skal vi ta kvelden? -Det er tidlig.
God natt.
-Skal vi legge oss? -Kvelden er ung.
-Hvem er denne fyren? -Det er Ben.
Hvor skal han? Dette er ikke slutten.
-Kom igjen. Hvem vil spille mer Scrabble? -Karaoke.
-Ja. -Det er mitt signal.
-God natt. -Natta.
Etter alt vi har diskutert, blir det for dumt å vente.
Vi har ingen tid å miste. Kan ikke gjøre dette uten deg.
Har vi en avtale?
Tekst: Fredrik Island Gustavsen